Hör upp, allihop!
Jag har glädjen att meddela att årets GE Lydighetspris-
-går till ingen mindre än vår egen Liz Lemon.
-Spydighet? För att hon hatar folk? -Nej, lydighet.
Priset ges varje år till kvinnan... personen som är mest lydig.
-Du får även 10 000 dollar. -Jag tackar å alla lydigas vägnar.
För ett år sen var Liz en fri själ och helt emot produktintegration.
-Det gläder mig att hon är lydig nu. -Är det på grund av GE-sketchen?
-Hans huvud är en mikrougn. -Det är en fantastisk GE-mikro.
-Du gav mig inget val. -Sätter du pengarna i pensionsfond?
-Ja, en sån måste jag skaffa. -Hur gör du med pengarna nu?
-Jag har 12 000 på ett checkkonto. -Är du invandrare?
Vad snabbt du gick ner i vikt!
Kan jag inte vara Mo'Nique-fet, måste jag vare Teri Hatcher-mager.
-Åh nej. Min uniform. -Förlåt. Jag torkar bort det.
Vänd dig om. Det behövs bara lite vatten.
Aj!
-Alla vet vem Rosemary Howard är. -Försökte hon skjuta Gerald Ford?
Nej, hon var den första kvinnliga författaren på "Laugh-In".
Jag avgudade hennes satir.
Ursäkta, ursäkta, ursäkta...
Du är redan ursäktad.
Det är kul för att det är sant.
Utan att låta som ett tokigt fan är jag helt besatt av dig.
Jag fick mina vänner att uppföra dina sketcher...
Mina Fisher Price-dockor. De var dockor, för jag hade inga vänner...
-Pratar jag fortfarande? -Du tänker döda mig, eller hur?
Du är fantastisk. Jag ville bli som du.
Jag ville bli Samantha i "Förhäxad".
Det närmaste jag kom var att vara gift med en bög i två år.
Tack. Du är min modell.
Med "modell" menar jag "förebild". Jag vill inte rita av dig.
-Är du hungrig? -Alltid.
Du får bjuda mig på lunch sen, så att du får ur dig allt det här.
-Det vill jag gärna. -Vi skulle ju köpa hattar.
-Jack! -Vänta lite.
-Är det dåligt att vanhelga nåt? -Vad har hänt?
Jag tror inte att nån upptäcker det.
Det var lika många ord som på en hel Mos Def-cd.
Du är en stjärna och kan göra vad du vill. Vi reder ut allt efteråt.
-Jag älskar USA. -Fortsätt vara tokig.
-Det kan jag nog klara. -Bara du undviker hundslagsmål.
Det är det enda som är förbjudet nu för tiden.
-Vad tänker du på, Tray? -Vi måste ha hundslagsmål.
-Hundslagsmål? -Det är motbjudande.
Men det är det enda som Jack Donaghy säger att jag inte får göra.
Nej, nej, nej.
Hundslagsmål är det värsta som finns. Du får inte göra det.
Då är det hundslagsmål som gäller. Fixa det.
Vi är som Phil Spectors följe.
-Och hans fot blev hängande. -Jag är skakad.
Jag kan inte se "Gänget och jag" på samma sätt mer.
Jag saknar live-tv. Det är som sex. Det är bättre när allt går på tok.
Vi använder gästförfattare. Är det nåt som skulle intressera dig?
Ja. Jag har inte varit i det huset på länge.
-Drar ni linor på Garagiolas rum? -Linor? Är det kokain?
Hej. Var är springbudschefen?
Kom in.
-Är du en maskin? -Nej, om det vore så väl.
Det är rekvisita från NBC-serien "Supercomputer", 1975 till 1975.
Du vet vem jag är. Jag råkade förstöra Kenneth Parcells kavaj.
Har äntligen den perfekta gudfruktige Parcell klantat sig?
Vet du hur länge jag har velat förflytta den idioten till CNBC?
Men man kan bara förflytta nån som har begått ett fel.
Du har nog aldrig sett bröst förut, så jag lutar mig över skrivbordet-
-och så ger du mig en ny kavaj.
Jag ammades tills jag var elva, så jag vet mer om bröst än nån.
-Men jag är på tv. -Jag sa "adjö".
Nej, det gjorde du inte.
Det är slut med Kenneth Parcell. Slut!
Vad skriver tidningarna denna vecka? Har ni några idéer?
Jag har en idé. Vi börjar med en abortklinik. En vacker mulatt...
-Vi får inte säga nåt av de orden. -Varför inte? Det är live-tv.
Vi brukade säga --- och ---!
-Nej, det gjorde ni inte. Gjorde ni? -Vi sprängde gränser.
Minns du brevlåde-sketchen, som chockade hela USA?
Här är inget på tok.
Förstår ni inte? Brevlådan var Haldeman.
Var det en riktig person?
Ras är det sista tabut.
Vi målar Josh svart i ansiktet och så kallar Tracy honom en ---.
-Det skulle jag vilja se. -Man får inte göra rasism på tv.
Det hade gått på "Mandrell Sisters".
Jag ser gärna provocerande tv.
-Men min chef Jack Donaghy... -Låt mig tala med honom.
-Nej, vi pratar inte med honom. -Du är ingen kugge i deras maskin.
Det vet jag väl. Jag är inte...lydig.
Showen är väldigt omstörtande. - Vad har du åt oss, Frank?
Juckhunden Berry ska köpa en GE-tvättmaskin med torktumlare.
-Hundarna är här. -Ta in dem.
Jag avskyr hundslagsmål. Men vad gör man när han förbjuder det?
Det här kan bli blodigt.
Va?! Nej! Idioter! Har jag byggt en hundslagsmålsrink för dem?
Kan jag få prata med dig mellan fyra ögon?
-Vad sa jag att du inte fick göra? -"227"-filmen "New Jackee City"?
Hundslagsmål. Varför gör du jämt det som du inte får?
Jag har alltid varit sån.
-Lek inte med eld. -Du är inte min pappa.
-Titta inte rätt i solen. -Du är inte min pappa.
-Gå inte ut klädd så där. -Du är inte min pappa.
-Det har nåt med din pappa att göra. -Du är inte min pappa. Du vet inget.
-Kolla in de här hundpenisarna. -Bra. Tack.
-Din farmor är på Jacks kontor. -Farmor Lemon? Det var konstigt.
Åh, nej! Rosemary...
Rosemary berättade om sina fantastiska sketchidéer.
Han förstår att det vi gör är viktigare än vad de gör.
Det kan du tro. Tusen tack, Rosemary. Det var kul.
Sköt om dig nu.
Sparka henne och låt mig slippa prata med en så gammal kvinna igen.
-Jag kan inte sparka Rosemary. -Jo, det är lätt. Se och lär.
Du är avskedad, Jonathan.
Jag tänker inte avskeda henne. Hon har rätt. Vi bör spränga gränserna.
Åh, nej! Så säger de som inte törs förändra nåt inifrån.
Brevskrivare, socialister, Howard Deen.
-Du är som den talande brevlådan. -En hänvisning till Haldeman? Tack.
Jag började i den här branschen för att bli som Rosemary.
Du började i den här branschen för att du är kul och underlig-
-och för att lönen är bra. Du är mer lik mig än Rosemary.
Nej, det är jag inte. Du lever av andras kreativitet-
-och förvandlar den till reklam och diagram och triangelkurvor.
-Vad är triangelkurvor? -Det lät rätt. Det här är min show.
Det är min show. En gång i veckan hyr jag ut den till impotensfirmor.
Rosemary är min idol. Om du sparkar henne, så får du sparka mig också.
Skärp dig!
Vilken känsla att svara Jack! Jag gjorde det tack vare dig.
Jag är stolt över dig. Han hörde dig ryta och nu blir det annat av här.
Jack säger att ni båda är avskedade.
Ja!
Vad gör du, Tray?
Tänker. Det är bara i rampljuset jag kan komma bort från allt.
Jag förstår det här med din far.
Min far var en leende, irländsk skitstövel.
Min vrede mot honom tynger mig fortfarande. Förlåt honom.
Jag känner honom inte ens. Om jag bara kunde prata med honom.
-Jag hjälper dig. Du behöver terapi. -Onödigt. Jag är bara sinnessjuk.
Och om jag säger åt dig att du absolut inte får gå i terapi?
Du är inte min pappa. Vi ska gå i terapi.
Tack. Adjö.
Det var kanske dumt, men jag pratade med Donnie...
Springbudschefen Donnie Lawson? Skorpionen? Vad har du gjort?
Snygg kavaj. Jag hoppas den och du blir mycket olyckliga hos CNBC.
-Du kan ju välja springbudsdust. -Vad är det?
En tävling som blandar uthållighet med NBC-kunskap.
Din apa är rätt korkad.
Vill du ha en dust? Då får du det. Vinnaren tar klabbet.
Om Jack tror att jag tänker komma krypande...
Åt helvete med honom! Nu kan vi skriva nåt tillsammans.
Vi kan starta vår egen kanal. "Bitch TV"...eller nåt annat.
Vi börjar när vi kommer hem. Välkommen till resten av ditt liv.
-Vad är det här för ett kvarter? -Det kallas Lilla Tjetjenien.
Vi har fler mord än Detroit. Man kan inte låta bli att skriva här.
-Har han en pistol? -Det är lugnt. Han är ingen snut.
-Det här är Suzanne, NBC:s psykolog. -Är jag eller Ann Curry galnast?
Jack berättade om ert samtal, och jag vill börja med ett rollspel.
Som jag och frugan gör? Du är pigan. Skrik. - Du är matadoren.
Nej, du ska tala till den tomma stolen, som om din far satt i den.
-Det är dumt. -Vi hjälper dig.
Det kanske hjälper om Jack sitter i stolen och låtsas vara din far?
-Jag vill tala med dig, min son. -Du låter inte som min pappa.
Han kom från North Philly, jobbade på soppfabrik och hade hängläpp.
Det kan jag nog fixa. Nu!
-Jag är arg på dig, pappa. -Jag är också arg. Varför gör du så?
-För att du övergav mig. -Din mor sparkade ut mig.
-Skicka grönkålen. -Stämmer det, mamma?
Han spelade bort mitt socialbidrag.
Nu får du snart stryk.
Nu ska du vara jag.
Jag var dum för jag saknar din kärlek. Dynamit!
-Det här är ju "Good Times"? -Gör morsans nya, vita kille.
Hör här, Tracy. Det är ohövligt att sörpla i sig soppan.
-Var inte så stereotyp. -Du är alltid min son.
-Vi älskar dig fortfarande. -Lägg inte ord i munnen på mig.
Kan ni ta det lite lugnt?!
-Lägg dig inte i, mrs Rodriquez. -Det här är löjligt.
Jag är en dum svart man som du betalade för att slå sönder skåpet-
-men du får inte kalla mig löjlig för att jag är stolt över min son.
Blekansiktet sköt mig.
Nej, pappa! Dö inte. Jag älskar dig. Jag vill inte ha nåt hundslagsmål.
Där satt den, Tracy.
Du visade att min familj hyser kärlek.
-och att jag ska hålla mig undan dem.
Du är den enda familj som jag behöver, Jacky D.
Synd att du inte kände Howard Cosell. Jag var redo att göra honom.
Så där.
Vad var det?
Nu ska vi hitta en penna och sätta i gång med filmmanuset.
-Filmen ska slå dem till marken. -Vad handlar den om?
50-åriga kvinnor som åker på skollov med en flock tacksamma 18-åringar.
Åh, du milde!
Den drar in en miljon dollar första helgen.
-Har du druckit vin hela dagen? -Det är bra för hjärtat.
Släpp loss, Liz. Vi lever på 90-talet.
-Körde tåget precis förbi? -Den där minen bådar inte gott.
-Du får inte hoppa framför tåget. -Jag måste hem innan det blir mörkt.
-Du kan inte överge mig. Du är jag. -Nej, jag är inte du.
Du går ut med kloka, roliga killar som överger dig för enkla tjejer.
Du blir aldrig gift. Du är gift med ditt arbete.
-Åh nej! Jag blev avskedad. -Du är precis som jag.
Du röker hasch på mornarna. Du är besatt av din jamaicanske granne.
-Åh, nej! Jag blev avskedad. -Du hade inget jobb utan mig.
-Jag röjde vägen för dig. -Jag måste gå.
Mina ägg ruttnade för din skull. Jag fick aldrig några barn.
Du är mitt barn. Du är mitt barn, som aldrig ringer.
Hjälp mig, Liz Lemon. Du är mitt enda hopp.
Vilken NBC-serie bygger "Cosby", "Miami Vice" och "Skål" på?
-"Supercomputer". -Du klarar dig fint.
Kom igen, Kenneth.
Vad i helvete håller ni på med?!
Telefonerna ringer, ingen visar publiken på plats. Börja jobba!
Jag förstörde Kenneths kavaj, så nu måste vi ta en springbudsdust.
Skojar du? Det här är en stor verksamhet.
Donnie! Ge Kenneth den jävla kavajen!
Det är inte slut mellan oss, Maroney. Nu är du inblandad.
-Nu är det äntligen slut. -Ja. Hur började det egentligen?
Du brände min kavaj.
Jag vill ha mitt jobb tillbaka. Jag kryper inte. Jag tigger stolt.
-Självklart får du tillbaka jobbet. -Det var hemskt. Jag besökte henne.
-Jag såg min framtid. -Följ aldrig med en hippie hem.
Jag vill inte sluta på det viset.
Jag måste göra som de rika, som gör pengar till mer pengar.
-Kan du lära mig det? -Med stängda ögon.
-Jag vill ge henne 400 i månaden. -God idé. Ingen vill anställa henne.
Rosemary säger att kvinnor är slut, när ingen längre vill se dem nakna.
Rika kan betala andra för att se dem nakna. Skål för framtiden.
GE är tveksamma till hundpenis-sketchen.
Jag ändrar den.
Vad sägs om kattpenisar?